"JAG FRUKTAR ATT ALLT VI GJORT ÄR ATT VÄCKA EN SOVANDE JÄTTE"
"OCH FYLLT HONOM MED EN FRUKTANSVÄRD FÖRESATS."
ISOROKU YAMAMOTO
Lyssna på mig, damen.
Du har ingen aning... om vem du jävlas med.
Subba. Du kommer att få betala för vad du gjort.
Hör du mig?
Är du rädd?
- Är du vettskrämd? - Dra åt helvete.
Släpp ut mig härifrån. Släpp ut mig!
Har du hört talas om Tony Robbins?
Om du har nåt intresse av mänsklig psykologi, måste du lyssna på honom.
Jag tyckte det var skitsnack, om jag ska vara ärlig.
En dag kom jag över ett av hans band på en bensinmack i Missouri.
Det här var på 80-talet när folk hade kassettband i bilarna.
Kassetten beskrev vad det är som triggar folk att göra det de gör.
Det är roten i mänsklig psykologi... och det som tog dig hit i kväll.
Alla beslut du tagit i ditt miserabla liv
motiverades av en eller två grundläggande mänskliga instinkter.
Smärta och njutning.
Tony säger att vi, som människor-
gör allt vi gör på grund av vårt begär efter njutning...
...eller vårt behov att undvika smärta.
Du stjäl för att du är rädd för nåt.
Du kanske har svårt att betala tillbaka ett lån, eller för att gå hungrig.
Eller så stjäl du. för att du gillar spänningen.
Du njuter av att stjäla.
Du dödar för att du gillar att döda folk.
Eller för att du blev tillsagd att göra det-
- och du var för rädd för att säga nej till den som gav dig ordern.
Det här är odiskutabel fakta.
Antingen agerar av smärta eller för att du söker njutning.
Det är mänskligt. Det går inte att ignorera det.
Vilket för mig fram till poängen.
Du, vi... här i detta förfärliga ögonblick.
Du menar att jag inte vet vem du är. Det är inte helt sant.
Vi har ju precis kommit fram till att du kan bara vara en av två saker.
Du är antingen en fegis... eller en demon.
En slav eller en rebell.
Ett lejon eller en liten kissekatt.
Är jag tydlig nog?
Gå och knulla dig själv! Vad sägs om det?
Du bröt min näsa.
Ser du nu?
Det är den du verkligen är.
Att försöka övertyga mig om motsatsen är inte alls liket en demon.
Jag ser en liten kissekatt.
Dra åt helvete! Släpp mig!
Svär inför Gud att jag ska mörda din satans familj!
Jimmy, min lilla grabb.
Det har varit en jävla njutning.
Du har knullat med en demondrottning!
Smärta.
För de flesta är smärtans lidande lika outhärdligt som döden själv.
En vånda förknippad med fysisk, mental och till och med andlig smärta
är stark nog att driva den mentalt friska till vansinnets sista utpost.
Och kasta dem nerför klippan.
De människorna är som de flesta andra.
De flesta andra vill tillbringa sina liv genom att söka trygghet.
Så långt från smärtan som det bara är möjligt.
Men en del använder smärtan ostraffat
för att de som är rädda för smärtan ska göra det de blir tillsagda.
För dem har smärtan ett instrumentellt värde
Ett verktyg i en galnings verktygslåda.
Som ansvarstagande företagare i Port City, Michigan-
krävs Linda på en summa varje vecka till den lokale gangstern-
- för att hennes verksamhet ska kunna flyta.
Det är överflödigt att säga att Linda hamnat lite efter med det.
När man är sen med betalning i Port City-
-får man besök av dem.
SLUMPMÄSSIG HEJDUK
Minns du mig?
Men, jösses.
Du är en riktig pudding.
- Vad heter du? - Prata inte med henne.
Titta inte på henne.
RÖKNING FÖRBJUDEN
Jag ska ge dig ett val.
Det är inget lätt val.
Men det är ett val. Det är mer än de flesta får när de bryter ett kontrakt.
Val nr. 1: Du betalar 50 000 dollar och jag låter dig vara.
Det är en lätt lösning, enkel, rättvis och mitt i prick.
Val nr. 2: Du skriver över verksamheten på mig.
Och i gengäld är vi helt kvitt.
Det betyder att du och din dotter kan gå hem levande... och nästan orörda.
Så var det val nr. 3:
Jag skjuter dig... i din jävla mun.
Och då är du skuldfri.
Nå... hur... blir... det?
Mr Frank, det här är Sam Marone.
Jag har nåt till dig.
Frenchie!
Sluta klaga! Sluta grina, snälla!
- Är du hungrig, gumman? - Ja.
- Vill du ha pannkakor... med blåbär? - Ja.
- Kan du bara säga "ja"? - Ja.
Tack lilla Jesusbarn för att du ser efter oss och ger oss pannkakor till frukost.
Tack för mamma och Scarlet och Dawson och Sparkles och morbror Boone.
Ta också hand om pappa och Lily i himlen.
Se till att berätta hur mycket vi älskar och saknar dem.
Tack, Gud. Amen.
Amen.
Nu äter vi. Det ser gott ut.
- Oops, den slabbade lite överallt. - Det är en slabbkaka.
Eller hur...? Tack, mamma.
- Vad skämtsam du är. - Det kommer fler.
- Vad är det? - Nåt rött.
- Mm, inte illa. - Jag sa ju det.
Dawson, lägg av!
- Vad sysslar du med? - Vad tror du? Jag jobbar. Vad vill du?
Ge mig en bira.
Det känns som att du ska lätta nu. Ut härifrån.
Jag berättar för morsan.
Det här är Boones voicemail, baby. Säg nåt fräckt.
Här.
Hej, får jag fråga nåt?
- Vilket bord? - Jag tror det var femman.
Sätt alltid bordsnumret längst ner.
- Du... vad heter du? - Scarlet.
Scarlet? Vilket vackert namn.
Hoppas du inte har nåt emot det, men du är farligt sexig.
Får jag bjuda på en drink? Vill du ta en drink med mig?
- Kan jag få en biskey, tack? - Ursäkta?
En bira och en whiskey.
Var inte taskig, Scarlet. Jag vill bara bjuda på en drink.
Menar du en boilermaker? Den kommer.
- Jag snackar med dig! - Släpp mig.
- Släpp mig, för i helvete! - Kom hit.
- Hej... Tack. - Ingen orsak.
- Vad vill du ha? - Samma gamla.
- En Cowboy Joe? - Visst, sörru.
Grazie.
Det var underbart.
- Vad? - Du spöade skiten ur snubben.
Nej, du... Jag visade bara var dörren låg.
- Tar du hand om din mamma? - Ja.
Dina systrar?
Ta alltid hand om familjen, grabben. De kommer alltid först.
- Har du hajat? - Visst.
- Är du uppkäftig, grabben? - Om jag är det, då?
- Får jag se den? - Se vadå?
- Häftig, låt mig hålla den? - Ja, du vill se en smiskad ända.
Den dan jag låter dig hålla den, spöar din mamma skiten ur mig. Nej tack.
- Gå och ta hand om bebisen, Dawson. - Inte nu!
- Mamma! - Okej, då. Sakta i backarna.
Jo?
- Kom igen, vakna! - Vad är det?
- Hur är det? - Det är bra. Hurså
Inget.
Jag pratade med Doris.
Hon har frågat om dig.
För eller senare måste du faktiskt prata med henne.
Goddagens gott folk.
- Inte den snubben igen. - Dissa inte honom. Han tar bara dricks.
Jo, men han dricker som en svamp och jag måste se till att han kommer hem.
- Jo, men lite roligt är det. - Det kan du säga.
Goddagens!
Vad fan glor jag på?
Den här är tillägnad att alla fina damer i lokalen i kväll.
Kom igen nu. Den här vägen.
Vart ska du ta vägen? Nej, nej, nej. Vi ska åt andra hållet.
Så ja, nu kommer det trappor. Ett, två.
Kom igen. Här borta. Den här vägen. Snart framme.
Tack, min sköna.
Nej, du! Vad sysslar du med?
In med dig. Akta skallen.
- Jag älskar dig, Charlotte! - Scarlet.
Hej då.
Jag älskar dig, Charlotte! Hej då, älskling!
Ledsen STÄNGT
Jag är ledsen, men vi har stängt.
Ursäkta.
Scotch... med is.
Vi serverar inte alkohol efter ett. Det är lag på det.
Ser jag ut som nån som bryr sig...
...om lagen?
Ge mig en drink... innan jag tappar tålamodet.
Du hörde vad han sa!
- Jag ringer polisen. - Hej! Lägg ner den.
- Lägg ner den. - Okej.
Det är min grabb Jimmy. Han gör det utan att blinka.
Jag hoppas han inte blir sur på dig.
Nu ber jag dig igen.
Scotch...
...med is.
En till.
- Vad heter du, katten? - Scarlet. Jag heter Scarlet.
Scarlet.
Du har tur, Scarlet. Vi är inte här för att göra dig illa.
Vi är här för att snacka lite med ägaren.
- Var kan jag hitta honom? - Här.
Se man på. Hej, Dolly!
Är det ett problem här?
- Vet du vem jag är? - Borde jag det?
Du, Jimmy! Ser ut som vi fått oss en hårding på halsen.
Det verkar inte bättre.
Lyssna nu, blondinen. Vi är inte här för att skada dig.
Vi är här för att snacka. Det är allt.
Men om du spelar smart igen, måste jag bli lite elak mot dig.
- Vad vill ni? - Är det där ditt kontor?
Jag föreslår att du och jag går dit och pratar lite...
...i enrum.
Vad det än är du säljer... så köper jag det inte.
Nu tänker jag be dig snällt. Var snäll och dra från min bar.
Ber du mig att avlägsna mig? Menar du det?
Jimmy, det börjar bli sent. Vi borde nog komma oss i väg.
Kommer du att ställa till problem...? Va?
Tänker du ställa till problem, subba?
Vem tror du att du snackar med? Det har du ingen aning om!
Nu ska du och jag gå in där och prata affärer.
Måste jag dra dig i ditt vackra blonda hår-
-framför din dotter och slå ihjäl dig?
Har du förstått?
Helvete! Momo! Momo!
JO "den saknade donnan" LEE-HAYWOOD
Släpp vapnet... Ställ dig upp.
Jag sparkar dig annars.
Fan för dig!
Fan för dig, din jävel!
- Vakna. - Momo... Vad i helvete?
Jag mår inte så bra.
Hur ser jag ut? Ser jag okej ut?
Hör på.
Vakna.
Momo.
Vilka är ni?
Vad gör ni här?
Du ligger risigt till nu. Din blåsta jävla bonnläpp.
Helvete!
Svara på frågan, tack.
- Du kan inte skjuta mig. - Kan jag inte?
- Du kan inte skjuta mig. - Det gjorde jag ju precis.
Vet du vem jag är? Du har inte aning om...
- Har du det? - Berätta för mig.
- Jag heter Jimmy Marcone, ditt as. - Inte hört talas om dig.
Googla, för fan! Det finns en hel crimpediasida om mig. Vem fan är du?
Nej, nej, nej. Vad i helvete!
- Lägg av! Lägg av och skjut mig! - Sluta ljuga för mig.
Jag ljuger för i helvete inte!
Jag måste nog göra ett till hål i dig.
Jag ljuger inte.
- Vad ska vi göra med honom? - Vi kan inte låta honom gå.
Du vet vad som händer då.
Hallå! Hallå!
Jag måste till sjukhuset! Jag förblöder här.
Fan, om du gör det.
Fan, om jag inte gör det.
Du har ingen aning. Du har ingen aning vem du jävlas med.
Vi binder ihop aporna, förpackar och försluter dem och sen till floden.
Du stannar här och tar hand om resten av röran.
Till min lysande och begåvade stjärna
Se till att skina för evigt
Kramar, pappa.
Det är sent. Du måste sova nu.
God natt.
Jag såg dig.
I monitorn.
- Vadå? - Jag såg vad du gjorde med killen.
Momo.
De var skurkar, eller hur?
Ja.
Ja, det var de.
Hallå?
Jaha, det är du.
June, lilla myran.
Hur har du haft det, syrran?
Vi har saknat dig. Det vet du väl?
Tjejerna har frågat efter dig.
May har pratat om dig.
Hur är det med Boone?
Kom hem.
Aha, okej. The Brady Bunch.
- Nänä... Nej. - Vadå?
"The" Brady Bunch. Det är ett "T", inte ett "B".
- Nu får du försöka igen. - Ett "B".
B, hmm... Beavis and Butthead.
Vet du vilka de är?
Vad sa hon?
Beavis and Butthead.
Är du okej, gumman? Är du skadad?
Gumman, minns du leken vi lekte, när vinden utanför blir arg.
- Ta den. - Vad håller du på med?
Vill du leka den leken nu? Tornadoleken?
Lägg händerna på dina öron och blunda.
Kan du göra det för mammas skull nu? Duktig flicka.
May!
Pappa! Nej!
Nej!
- Mamma! - Lily, Lily, nej!
Låt mig vara!
Nej, nej, nej. nej.
SJU DAGAR SENARE
Din jävel.
Jag har hört att vi äger en ny bar på Carson Rd.
- Vad hände? - Hon ville ut.
- Ringde du mr Frank? - Visst.
Bra. Du har verkligen gjort bra, Sammy.
Jag har hört om Gerry Sims också.
Blåste skallen av sig.
Otroligt, va? Vi behöver bara ringa på och de blåser skallarna av sig.
- Vad fan skrattar du åt? - Inget, chefen, ursäkta.
- Hur är det med frugan? - Hon mår bra.
Det är en retorisk fråga, pucko. Jag bryr mig inte ett smack.
Okej. Nog med skitsnack. Nu går vi rakt på pudelns hjärta.
Vi ödslar tid.
Jag har ett jobb åt er. Det är en bar.
En liten familjeägd sylta.
Jag tror att den är familjeägd. Vad ska man tro med namnet "Pickings".
Jag skickade ner Momo och Jimmy för att skaka om dem.
För att visa hur vi hanterar saker i vår del av skogen.
De är borta.
- Vilka är borta? - Momo och Jimmy... borta.
Hur då borta?
Försöker du spela smart, va? Vad menar du med "hur då"?
De är borta, saknade, försvunna. De svarar inte i mobilerna.
Deras fruar ringer och frågar var de är? Jobben läggs på hög.
Telefonen ringer som besatt. De är borta, försvunna, väck.
Ska jag måla en bild?
Det var som fan. Ja, det kan man verkligen säga.
Men... vad som helst kan ha hänt dem.
De kan ha blivit haffade av några snutar-
- eller kidnappade av aliens. Vad vet jag-skit händer.
- Om det är en annan familj? - Familj?
Vilken familj skulle komma hit? Vi är i mitten av ingen-jävla-stans.
Halvvägs genom landet från nån stad värd att jobba i.
Det är skithålan Pork City. Jag menar att vi...
Vad fan sysslar du med?
Vet du varför jag lägger bollarna här?
Vet du det? Det vet du inte, eller hur?
Du har ingen... Du rör fan mig inte mina bollar!
De är mina bollar! Håll tassarna borta från mina bollar.
Har du fattat? Din jävla kuksugare. Kom hit!
- Kom hit nu! Ställ dig här. - Leo...
Du kallar inte mig för Leo. Kom hit och få det du förtjänar...
...eller stå kvar som en snigel. Då sätter jag en mellan dina tänder.
Jag säger det inte igen. Ett... två...
Närmare, kom närmare.
Der du vart jag pekar? Den här platsen. Kom närmare.
Kom igen. Ser du vart jag pekar? Låt mig slippa fråga dig igen!
Närmare. Precis här, där jag pekar.
Din jävla skit!
Sluta. Sluta grina. Gå dit bort. Bort till stången.
Varför haltar du, jävla pucko? Jag slog dig i ansiktet.
Vänd dig om mot stången. Jag vill inte titta på dig.
Jävla pajas!
Sammygrabben.
Jag vill att du tar hand om problemet.
Åk ner dit och kolla vad du kan få reda på.
Snoka omkring lite.
Jag vill veta vilka de är. Jag vill veta vilka de jobbar för.
Och jag vill veta var mina grabbar är.
Viktigast av allt är att jag vill ha den där baren, Sammy.
- God morgon. - God morgon.
- Hur har du sovit? - Okej.
- Bara okej? - Ja, Sparkles snarkar mycket.
Ja, visst gör han. Vet vem som mer snarkar?
Jag snarkar inte!
Jodå. Du låter som en liten griskulting.
Nej, det är Sparkles.
Ja må hon leva!
- Grattis, Scarlet. - Tack så mycket.
Emma, ge den här till morbror Boone. Han måste sätta på sig den.
- Morbror Boone, den här är till dig. - Nej tack, gumman. Det är bra för mig.
Snälla, morbror Boone.
- Så vackert. - Det är trendigt.
- Okej, presenter. - Det är den bästa tiden på året.
Vad är det här? Får jag öppna den nu?
Herregud, Emma! De är underbara.
Tack så jättemycket. Åh, jösses.
Titta, hörni. Jag älskar det.
Tack så mycket, Emma.
Jag har en stor överraskning till dig.
Det är i baren under mitt skrivbord i en liten fin ask.
- Scarlet, jag vill att du ska ha den här. - Nej.
- Scarlet. - Jag vill inte ha den. Lägg undan den.
Den kan rädda fler än ditt liv. Du måste ta den och ha den med dig.
- Jag vill inte ha nåt med sånt att göra. - Förstår du situationen vi är i?
Gör du det?
- Ta den. - Nej... Jag är inte som du, mamma.
Och jag vill inte bli som du heller. Jag är ingen våldsam person.
Jag klandrar inte dig, men det är inte en del av mig. Ge mig inte en sån present.
Kan du hålla tyst.
Jag säger det en gång till.
- Du tar den. - Nej.
- Scarlet... - Mamma!
Varför förstår du inte när jag säger att jag inte tar den.
Du såg inte konsekvenserna av dina handlingar, det gjorde jag.
Du såg inte baksidan. Det gjorde jag.
Du behövde inte gå på pappas begravning.
Det gjorde jag. Du behövde inte identifiera Lily.
- Det gjorde jag. - Nu räcker det!
Du behövde inte förklara för Emma varför hennes mamma låg i koma.
- Det gjorde jag. - Nu räcker det! Tack.
Grattis, Scarlet.
Helt ärligt!
Du förtjänar det...
- Får jag göra dig sällskap? - För all del.
Det var som fan.
- Vad är det i den? - Jag kallar det för...
"Adios, era jävlar".
Jösses.
Jag kan prata med Scarlet om...
Jag kan prata med Scarlet om du vill. Jag vet inte om det kan leda till nåt.
Hennes mamma har lärt henne ickevåld hela livet.
Inga vapen.
Och en dag kom du in, du bara brakade in.
"Scarlet, här. Nu tar du pistolen."
- "Du kanske måste skjuta nån i nunan." - Nej!
- Nej, nej. - Pang, pang, Scarlet.
Hon hatar mig. Du skulle ha sett henne.
- Hon hatar dig inte. - Jo, det gör hon.
Du bara brakade in.
Scarlet, här. Nu tar du pistolen.
Du kanske måste skjuta nån i nunan.
- Du är så dum. - Du är så jävla...
Ursäkta mig. Får jag besvära om eld?
Ja visst.
Tack.
Ingen orsak.
Dawson.
Dawson, vad gör du?
Inget.
Hm... Kom igen, mamma väntar.
Jag heter Jo Lee-Haywood... och våren 1982-
-mördade jag min pappa.
Hans hette Jesse M. Picken.
Han var ett satans fyllo.
Han gjorde det satans fyllon gjorde.
Jesse drack sig dyngrak och sen blev han våldsam.
Oprovocerat, onödigt våld.
Efter att nästan ha dödat min mamma i en raseriattack-
-mötte Jesse M. Picken sitt öde-
-genom hans tre små döttrars försorg.
Doris, May och jag.
De kallade oss ofta- "De tre donnorna".
Pank, men ambitiös-
- beslutade vi oss för att starta vår egen verksamhet.
Råna banker, råna folk
och ibland... mord.
Fem år senare blev vårt namn ett varumärke.
Mina systrar och jag ledde den största Dixiemaffian i staten Tennessee.
Men allt förändrades när jag träffade "honom".
En dag stoppades vår bil när vi var på hemväg en helg med vår yngsta, Lily.
Jake "Bagaren" Lando.
En lokal gangsterboss som ville göra sig ett namn
skulle bygga sitt varumärke på att mula de tre systrarna.
Donnornas ökända gäng.
Den donnan var jag.
Han beslutade att göra slut på mig och ta familjen ifrån mig.
Efter fyra månader i koma vaknade jag.
Jag smög in i mitt eget hus som en tjuv om natten
tog det som fanns kvar av familjen och flydde.
90 mil norrut... till vad som ansågs vara en liten blomstrande stad i Michigan.
Jag köpte ett hus i förorten
och öppnade en kvartersbar med min dotter Scarlet
och jobbade så hårt jag kunde för att börja om på nytt.
Till slut följde min bror Boone oss.
När det gäller mannen som försökte döda mig.
Som den gamle Jesse innan honom mötte Jake "Bagaren" Lando
sitt öde med hjälp av de två systrarna, donnorna
May och Doris.
Dawson, kom igen. Mamma väntar.
- Vad sysslar du med? - Ingenting.
Vad gör den här?
- Vad gör den här, Dawson? - Jag hittade den. Jag ville läsa den.
- Var hittade du den? - I mammas rum.
- Och du tog den bara? - Ja.
- Jag ville läsa den. - Du får inte läsa den.
Hur tror du att du bara kan gå in och sno mammas dagbok?
Ge mig den.
Har du läst den?
Hela?
Scarlet?
Sätt fart. Kom igen, skynda dig!
- Jag måste på toa. - Jag går med henne.
Nej, stanna med Dawson. - Skynda, skynda, skynda.
Förlåt att jag skrek åt dig.
Oroa dig inte. Jag förtjänade det.
Du... jag tar hand om det. Okej?
Det är ingen fara. Jag tjallar inte.
Mamma är en riktig värsting, eller hur?
Ja, det är... ett sätt att se på saken.
Det kommer att bli bra.
Får jag titta på dig? Är du okej?
Nej!
Till min lysande begåvade stjärnor
Må du skina i evighet.
Kramar, pappa.
Hej, June-myran.
Det var länge sen.
Vem har gjort dig det här?
- Hej, Jo. - Vem är det?
Jag tror du vet det. Jag tror du vet vem jag jobbar för.
- Jag tror du vet varför jag ringer. - Har du henne?
Har du min dotter?
Du och jag ska ha ett litet möte. Din bar, midnatt.
Ser jag en snut... dör hon.
Ser jag ett vapen... dör hon.
Ser jag din jävla bonnläpp...
...din koknullande brorsa... dör hon.
Ge mig det jag vill ha så får du tillbaka din älskling.
Jag vill prata med henne. Jag vill prata med min dotter. Ge henne telefonen.
Nu!
Smärta.
För de flesta är lidandet lika outhärdligt som döden själv.
Våndan som förknippas med fysisk, mental
och till och med andlig smärta, kan driva de flesta till vansinnets rand.
Och kasta dem utför klippan.
Men jag är inte "de flesta".
Smärta rinner i mina ådror.
Det har förgiftat mitt blod.
Jag har ärren som bevis för det.
- God kväll. Kolla henne. - Med nöje.
Sära på dem!
Hon är ren.
Mitt öga!
Det där var inte snällt.
- Var är min dotter? - Vi kommer dit. Sätt dig.
- Jag står hellre. - Jag skiter i vad du hellre gör.
Sätt dig, för fan.
Två män kom hit för att prata. De kom aldrig ut.
- Var är de? - Jag vet inte.
Du bröt mot en viktig regel. Du ljög för mig.
Jag ska fråga dig igen. Två män-var är de?
- Micky...? Har du flickan? - Ja, sir.
Bra.
Låt henne lida.
Nej, nej, nej.
Sätt henne på en stol.
Vad håller du på med?
Du har mycket strid inom dig.
Jag vill bara se min dotter.
En sak i taget. Vi ska ringa ett samtal.
Mr Frank, det är Sam Marone.
Jag har nåt till dig.
Hej, gissa vad?
Det är till dig.
God kväll. Jag kommer att ställa några frågor.
Du ska svara rakt och fullt ut på dem.
Om du misslyckas med att ge mig tillfredsställande svar
eller ger sken av att ha problem med samtalet
så tvingas vi sluta och börja om processen från början.
- Uppfattat? - Ja.
Okej.
Ditt fullständiga namn, tack.
Adress?
Telefonnummer?
Och ditt sjukförsäkringsnummer?
Jag är skyldig av lagen att delge dig följande villkor.
Det är en standardblankett för ägarbyte.
Det tar några minuter. Om du går med på det säger du det.
Jag går med på det.
Ja... Tack.
Ni fick det ni ville. Var är min dotter?
För in henne!
Mamma, mamma.
Du rör dig inte.
Ni fick det ni ville. Nu släpper ni henne.
Det är nåt jag vill för min egen tillfredsställelses skull.
Ner på knä, annars skjuter jag bitchen.
Nu!
Du har för mycket stolthet, din uppblåsta subba.
Jag vill se dig gråta. Ge mig allt du har nu.
Du ska fan i mig böna och be att jag inte sätter en kula i hennes vackra skalle.
Du för 30 sekunder på dig att övertyga mig.
- Snälla, rör inte mitt barn. - Det var svagt.
- Rör inte mitt barn! - Kom igen! 20 sekunder.
- Rör henne inte... snälla. - Svagt. Hon älskar dig inte.
- Kom igen! - Släpp henne! Snälla!
Låt henne gå, snälla! Snälla, låt henne gå!
- Snälla, låt henne gå! - Sju sex, fem, fyra, tre.
- Låt henne gå, snälla! - Be mig att inte skjuta bitchen.
Vill du att jag mular bitchen? Annars får du mig visa manken till!
Snälla! Snälla, gör henne inte illa!
Gör inte illa mitt barn! Snälla!
Snälla, gör inte mitt barn illa!
Snälla! Snälla!
Ut härifrån, ni två! Kom igen!
Säg hej då till er bar. Eller ska jag säga... min bar?
Spring!
Ha en bra tur hem till er jävla bondgård-
-eller var fan ni nu kommer ifrån.
Spring!
Det är så här det ska göras.
Ni gör inget förrän jag vet att hon är säker.
Och om ni måste välja...
...så väljer ni henne.
Är det förstått?
May?
Ja, ma'am.
Spring!
Ta henne.
Din jävla subba.
Du kommer få betala för det här.
Visst. Du har min röst på nån inspelning nånstans.
Du har min under skrift på ett papper.
Men enda problemet är...
Det är inte min bar.
Jag kan inte sälja nåt jag inte äger, eller hur?
Så, när din vän, mr Frank
försöker ändra namnet på kontraktet
kommer han få en riktig överraskning.
Mr DeVitto, vi har ett problem.
Barens ägarbevis ligger i en litet paket på mitt kontor.
Inslaget med ett sött litet band omkring och med ett kort där det står...
"Du förtjänar det här, älskling."
"Grattis på födelsedagen."
Jag gav den till min dotter, Scarlet.
Hennes namn står på ägarbeviset... inte mitt.
Det verkar som
att du inte
äger ett skit.
Sammy-ponken.
Vilka är ni egentligen?
Du gjorde intrång i min verksamhet.
Du hotade min familj.
Du kidnappade min dotter.
Du mördade min son.
Det är till dig.
Vad fan? Vad fan håller du på med?
Vem i helvete är du?
Är du rädd?
Är du vettskrämd?
Det gör inget om du är det.
Folk som du säger: Jag är inte rädd för nån jäntunge.
Di grabb, Jimmy. Din grabb, Momo, Sam.
De sa alla samma sak.
Men när man satte en pistol mot deras skallar.
När man precis är på väg att trycka på avtryckaren.
Då triggas den mänskliga instinkten.
Och de börjar gråta.
Och de börjar skaka.
Och de blir väldigt...
...väldigt rädda.
Pickings...
Du har jävlar i mig kulor, donnan, som vågar gå på så där.
Nåväl, Jo...
Jag kan inte säga att det var trevligt att träffas till sist.
Snälla, ta inte illa upp.
Det är bäst du gör det du kom för att göra.
Jag har inte hela dan, gullet.
- Dra åt helvete! - Ja.
Visst, sörru. Dra åt helvete, du också!
Det sägs att det som inte dödar en, gör en starkare.
Jag är levande bevis på det. Jag har ärren som bevis.
Varje ärr man bär, varje dåligt minne
är en indikation på hur stark man egentligen är.
Hur mycket man uthärdat
och hur man, mot alla odds, har överlevt.
Folk säger att man måste glömma det som varit dåligt.
Glömma de smärtsamma minnena, låta dem vara.
Men gör man det förlorar man det värdefulla med ärren.
Man uthärdade smärtan och fick inget för det.
Rädslan tog kommandot och ärren man bär har gjort en svagare.
Inte starkare.
Man måste inse att en del ärr aldrig läker.
En del minnen kommer att smärta i evighet.
Men när man ser dem, när man känner dem
måste man bara le.
Man har uthärdat. Man har överlevt.
66, D-2.
Låt henne lida.
Jag har ingen mobil.
Jag insåg det.
Ursäkta, kan du vänta lite.
Ser man på. Här är en riktig liten munsbit.
Hej, jag heter Trace. Trevligt att träffas. Jag är ny i stan.
Singel, ogift och allt.
Singel, redo för mingel.
Jag gillar vin. Kan du inte bjuda mig på ett glas?
Okej, vi skippar skitsnacket.
Jag har inga strumpor och matchande trosor, om du fattar... Va?
Sa jag verkligen det där? Nej!
Men jag är ju i den åldern när man behöver nån.
Vad skulle du säga om du och jag...
För bövelen!
Bryt!